Борис Пастернак
Единствените дни

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Единствените дни[0]

Аз помня зимни дни — уж сняг,

но вече слънцето се сменя,

и всеки имаше свой знак,

но същността бе неизменна.

Дни радостни, дни на тъга,

но все тъй са единно цяло,

за да си мислим, че така

и времето е сякаш спряло.

Дни нижат се един след друг,

на зимата се вижда края:

над кишав път сълзи капчук

и слънце връз леда играе.

И влюбените — цял живот

жадуват да са с устни впити,

а сякаш се обливат в пот

и къщичките на скорците.

На циферблата се въртят

стрелки в сънлива полутръпка,

по-дълъг е от век денят

и вечна — нашата прегръдка.

Януари 1959

[0] Това е последната завършена поетическа творба на Пастернак и е финално стихотворение в последната му книга „Когда разгуляется“, издадена на руски език в Париж през 1959 година. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.